Az ember már a kezdetektol fogva használt a számláláshoz segédeszközöket. Kezdetben az ujjait, utóbb különbözo eszközöket: köveket, fadarabokat, pálcákba vésett rovásokat, zsinegre kötött csomókat.
A számolólécek megkönnyítették a tíznél nagyobb számok összeadását és kivonását. A számolópad (számolódeszka) sorokra és oszlopokra beosztott felületén "állította ki a számlát" az eladó a vevonek. Útjaikra a kereskedok számolódeszka helyett ugyanígy muködo számolókendot vittek magukkal.
A számolás, a négy alapmuvelet megkönnyítésére már az ókorban készítettek egyszeru számolóeszközt, az abakusz-t. Az abakusz szó semita eredetu, táblácskát jelent.
Az abakusz legegyszerubb változatában minden rúdon tíz golyó található. A golyóknak olyan elrendezése, amelyben az egy rúdon lévo valamennyi golyó szorosan a jobb oldalon helyezkedik el, az illeto rúd által jelentett helyi értéken 0 számjegyet jelöl. Ha valamelyik rúdon n golyót bal oldali ütközésig elhúzunk, akkor ez az elrendezés a rúd által jelentett helyi értéken n számjegyet jelöl.Már az abakusznál megjelenik a számítástechnika három alapfogalma: a helyi érték, az átvitel, az eltolás.

Leibniz (1646-1716
a Leibniz-kerék (bordás henger)Olyan gépet épített, amellyel automatikusan lehetett összeadni, kivonni, szorozni és osztani. Elsoként sikerült két szám szorzását, illetve osztását közvetlenül, egyetlen körülforgatással megoldania. Négy alapmuveletes számológépe nyolcjegyu számokkal végzett muveletekhez készült. Saját gépét Pascaléval összehasonlítva kijelentette: " Mindenekelott azt kell megérteni, hogy a gép két részbol áll. Az egyiket az összeadás (kivonás) elvégzésére szerkesztették, a másikat a szorzás (osztás) elvégzésére, és a kettonek össze kell kapcsolódnia. Az összeadó-(kivonó-) gép teljes mértékben megegyezik Pascaléval."• o javasolta eloször a kettes számrendszer használatát

Joseph Jacquard 1801

A francia Joseph Jacquard lyukkártya vezérlésu szövogépe óriási sikert aratott a párizsi világkiállításon. A lyukkártya biztosította a szövési program (minta) tárolását és a szövogép vezérlését. Forradalmasította a francia szövoipart.

Babbage (1791-1871)

Matematikus volt. Bár gépei tisztán mechanikus berendezések voltak, de elgondolásaiban már tartalmaztak sok olyan alapveto lehetoséget, amelyek a modern számítógépekre jellemzoek.
Elso gépe (Difference Engine - differenciagép) fix programú célszámítógép volt, mely matematikai táblázatok készítésére volt alkalmas.
Babbage differenciagépe hatodfokú polinomok kezelésére készült.A differenciagép költségeit 1834-ben 17470 font sterlingre becsülték. Összehasonlításképpen: egy mozdony 1000 fontba került.rekonstruálta a differenciagép egyik egyszerusített változatát, amelyet maga Babbage tervezett. Méretei: 3,4m x 0,5m x 2,1m, súlya 3 tonna és 4000 egyedi részbol áll. A gép néhány nappal Babbage 200. születésnapja elott hibátlanul kiszámította a 7. hatványok táblázatának elso száz értékét.1833-ban kigondolta fo muvét az analitikus gépet (Analytical Engine)E gép alapötlete meroben különbözött a korábbi differenciagépétol. Az ötletet a szövoszéken alkalmazott Jacquard-féle szálfuzés megfigyeléseibol merítette.Jacquard módszerének kulcsa egy kártyasorozat alkalmazása, amelyen lyukak vannak elhelyezve, mégpedig úgy, hogy azok a kívánt mintát rajzolják ki. Az analitikus gép két részbol állt:
1. Tároló - mai szóhasználattal memória -, ahol azok a számok helyezkednek el, amelyekkel muveleteket kell végezni. De ide kerülnek azok a mennyiségek is, tehát a részeredmények, amelyek valamely muvelet során keletkeztek.
2. Malom - angolul: mill -, melybe mindig azokat a számértékeket viszik be, amelyekkel éppen valamilyen muveletet kell végezni. Ez a mai aritmetikai egységnek felel meg.
A gép muködéséhez kétféle kártyacsomagra volt szükség. Az egyik a végrehajtandó muveleteket határozta meg (ezek a muveleti kártyák), a másik pedig azokat a speciális változókat tartalmazta (ezek a változókártyák), amelyeken az elobbi csomagnak a muveleteket kell végrehajtani. Babbage felismerte, hogy a részeredmények tárolására szükség van egy belso tárolóra, valamint, hogy a számítási feladatot elemi lépésekre bontva ezen belso tárolók felhasználásával egy külön számolómuben (malomban) kell elvégezni.
A gép, ha elkészül. 1000 db szám tárolását biztosította volna, másodpercenként egy összeadást, percenként egy szorzást végzett volna 50 jegyu számokkal. Az adatok bevitelét és a vezérlést lyukkártya biztosította.

Georg Boole 1815-1864

Boole-algebra az igaz és hamis állításokon felépített kételemu algebra.Logikájának alaptétele: bármilyen bonyolult logikai kapcsolat megfeleloen választott alapmuveletek segítségével kifejezheto.A logikai muveleteket leíró logikai változók két értéket vehetnek fel: az igaz és a hamis értéket. Jelölése: 0 – hamis, 1 – igaz. Alapelemei az operanduszok (amiken a muveleteket végezzük) és az operátorok (maguk a muveletek).
A muveletek függvényekként is felírhatók. Például a negáció, mely egy logikai érték ellentettjét adja meg (hamisra igazat, igazra hamist)

Hermann Hollerith

A legjelentosebb gyakorlati lépést a lyukkártyás adatfeldolgozás megvalósítása jelentette a XIX. század végére. Az USA 1890-es népszámlálásánál Hermann Hollerith lyukkártyás berendezéseit használták adatfeldolgozásraA kézi adatfeldolgozás több éves munkájával szemben a gépek néhány hét alatt végezték el a munkát.
Kiépített egy kereskedelmi szervezetet, a Tabulating Machine Companyt. 1911-ben ez a társaság átalakult Computer-Tabulating Recording Companyvé, amelyhez 1914-ben lépett be id. Thomas J. Watson. Ebbol a társaságból lett késobb (1924-ben) Watson mesteri irányításával az International Business Machine Company, az IBM.

MARK I. ASSC (Automatic Sequence Controlled Calculator - automatikusan sorosan vezérelt számítógép). A gép hossza 15,5 m, szélessége 2,4 m volt, tömege 35 tonna. Kb. 400 000 dollárba került. 760 ezer elemet, 800 km-nél hosszabb vezetéket tartalmazott. Percenként 200 muveletet tudott elvégezni. Két szám összeadásához 1/3 másodpercre, összeszorzásához 6 másodpercre, osztáshoz mintegy 12 másodpercre volt szüksége. A számok tárolására 72 db számlálót tartalmazott, ezek mindegyike 23 számjegyet és egy elojelet tudott tárolni. 60 regiszter volt benne az állandók tárolására. Ezeket kézi vezérlésu kapcsolókkal lehetett beállítani. A gépet papírszalag segítségével lehetett vezérelni, amelyre sorosan vitték fel az utasításokat. Mindegyik utasítás három részbol állt:
1. hol található az az adat, amelyen a muveletet el kell végezni,
2. hol kell az eredményt tárolni,
3. milyen muveletet kell végezni.
MARK II Jelfogókkal muködo elektromechanikus berendezés volt, tízjegyu számokkal tudott dolgozni, ezekbol mintegy 100-at tudott tárolni. A MARK I-hez képest mérete ennek háromszorosára, sebessége pedig 12-szeresére nott.
MARK III Decimális berendezés volt, 16 jegyu számokkal dolgozott. Szorzási sebessége 80 muvelet/perc volt. Ennél a gépnél használtak eloször mágnesszalagos tárat.
MARK IV. A légiero számára tervezte Aiken, 1952-ben fejezte be.

1942-1946 között a Pennsylvania Egyetemen Eckert és Mauchly, valamint Goldstine irányításával megépült a világon az elso modern értelemben vett, kizárólag elektronikus gépe, az ENIAC. (Electronic Numerical Integrator And Calculator = elektronikus és digitális integrator és számítógép)
Az elso változat többek között 18000 elektroncsövet, 10000 kondenzátort, 70000 ellenállást tartalmazott. Tömege több mint 30 tonna volt. A gép mintegy 70 m2 területet foglalt el, hossza 30 m, magassága 3 m volt. Az összeadásokat 0,8 ; a szorzásokat 2,8 másodperc alatt végezte el. Muködéséhez 120-150 kW teljesítményt igényelt. Viszont sebessége jelentosen megnott: kb. 2000-szeres muvelet-sebesség növekedést jelentett a legjobb jelfogós gépekkel szemben. Az ENIAC-ot 1947-ben átalakították a Neumann-elvek szerint, így muködött 1955-ig.
Az ENIAC néhány hátránya:
1. Bonyolult volt a programvezérlés: az önálló egységek külön-külön vezérléssel rendelkeztek, minden utasítás be volt huzalozva, nem volt központi vezérloegység..
2. Nagyon sok elektroncsövet tartalmazott. Az elektroncsövek ezrei keltette nagy homennyiséget csak légkondicionálással lehetett ellensúlyozni. A sok elektroncso alkalmazása nagy fogyasztást, gyakori meghibásodást, magas javítási költséget hozott magával.
3. Mindössze húsz számot lehetett benne tárolni.
Jelentosége:
1. digitális, tehát univerzális gép volt
2. elektronikus elven alapult
3. bizonyította, hogy az elektronikus elven készült gépek is megbízhatóak.
Az ENIAC tehát digitális, ezen belül decimális, azaz tízes számrendszerben dolgozott.

Neumann János

Neumann fogalmazta meg a számítógépek muködésének öt fo alapelvét:
1. Teljesen elektronikus számítógép. A gép egyszerre csak egy muveletet végez, de mindezt igen gyorsan.
2. Kettes számrendszer használata. A tízes számrendszer megfelelt a mechanikus szerkezeteknél, a kettes számrendszert elektronikusan sokkal könnyebb megvalósítani a kétállapotú jelekkel.
3. Belso memória alkalmazása. A számítógép gyors muködésébe nincs értelme emberi erovel beavatkozni, Neumann javaslata szerint a gépbe kell egy belso memória, amelyben a részeredmények tárolhatóak, s így a gép egy bizonyos muveletsort automatikusan is el tud végezni.
4. Tárolt program elve. A számítások menetére vonatkozó utasítások kifejezhetoek számmal, azaz adatként kezelhetoek. Ezeket éppúgy tárolhatjuk a belso memóriában, mint az adatokat.
5. Univerzális számítógép. Különbözo feladatok elvégzésére nem kell speciális gépeket építeni. (A 30-as években Turing angol matematikus a matematikai logika eszközeivel kimutatta, hogy az olyan gép, amely el tud végezni néhány alapveto muveletet, elvileg bármilyen számítás végrehajtására alkalmas.)
A számítógép részei:
1. Aritmetikai-logikai egység: a központi feldolgozó egység egyik alegysége. Aritmetikai és logikai muveleteket végez, kiértékeli a relációkat.
2. Vezérloegység: dekódolja, értelmezi a program soron következo utasítását, ennek megfeleloen vezérli a többi egység muködését.
3. Belso memória: vagy operatív tár - itt vannak azok az adatok és utasítások, amelyek a futó program muködéséhez szükségesek. Meg kell említeni a háttértárolókat is, mert a gyors muködésu operatív tár viszonylag kevés adat tárolására alkalmas. Ezek mágneses elven muködo berendezések (lemezegységek, mágnesszalagok, streamerek) igen nagy mennyiségu adat tárolására alkalmasak. (A mágneses jelrögzítés fizikai elve az elektromágneses indukció.) A programok az adatokhoz hasonlóan szintén tárolhatók a háttértárolókon.
4. Be/kiviteli eszközök: a számítógép és a felhasználó közötti kapcsolatot valósítják meg. (Az információáramlás irányától függoen beszélünk beviteli, kiviteli vagy be/kiviteli eszközökrol.)

számitogép generációk

Elso számítógépgeneráció: 1946-tól 1954-ig terjedo idoszak. Hatása azonban az ötvenes évek végéig megmutatkozott. Elektroncsöves, digitális gépek. Kis muveleti sebesség (103 - 104 muvelet/sec.), nagy méret, nagy teljesítményfelvétel (10..100 kW), kis megbízhatóság, magas ár. Felépítésük processzorcentrikus volt, minden adatforgalom a központi feldolgozóegységen keresztül zajlott. Csak a soros feldolgozásra volt lehetoség, egy idoben csak egyféle muvelet folyhatott. Az alkalmazott operatív tárak késlelteto muvonalat vagy elektroncsöves áramköröket használtak tároló elemként. A perifériák egyedi, gépenként különbözo eszközök voltak. A programozás gépi kódban, majd assembley szintu gépi nyelven történt. Foleg tudományos-muszaki számításokra használták oket.

Második számítógépgeneráció: kb. 1954-tol 1964-ig tartott. Félvezetos áramköröket tartalmaztak. Megbízhatóságuk, muveleti sebességük nott (104 - 105 muvelet/sec.), teljesítményfelvételük jelentosen csökkent. Rendszertechnikailag lényeges változást jelentett az önálló, központi feldolgozóegységtol függetlenül, azzal párhuzamosan muködo csatornák megjelenése. A számítógép struktúrája memóriacentrikussá vált.
A hagyományos perifériák mellett elterjedtek a nagy tömegu adat és program tárolását és gyors átvitelét biztosító mágneslemezes és mágnesszalagos háttértárak. Az operatív tárak ferritgyurus felépítésuek, megbízhatóbbak, gyorsabbak, nagyobb kapacitásúak lettek.
Megjelentek a gépcsaládok, a különbözo teljesítményu, de azonos módon programozható, azonos perifériákat használó "kompatíbilis" számítógépek. Megnott a software jelentosége, magas szintu programozási nyelvek alakultak ki: FORTRAN, ALGOL, COBOL

Harmadik generációs számítógépek: 1964-tol 1971-ig tartott. Diszkrét félvezeto eszközök helyett 10..1000 félvezeto elemet egy tokban tartalmazó integrált áramkörökbol (integrated circuits) épültek fel. Ez az elozo generációhoz képest ismét sebességnövekedést (105 - 106 muvelet/sec.), méret- és teljesítményfelvétel csökkenést jelentett.
Rendszertechnikailag jellemzo a modularitás, a modulok önálló, párhuzamos muködése.Ez idoszakban fejlesztették ki az IBM 360-as számítógépcsaládhoz tartozó DOS és OS operációs rendszereket. 1969-ben indult a UNIX operációs rendszer, 1970-ben a C nyelv fejlesztése a Bell Laboratóriumban.

A negyedik generáció (1971-)Jellemzoi a mikroprocesszorok és a személyi számítógépek térhódítása, korábban elképzelhetetlen muködési sebesség, tárolási suruség és kapacitás, illetve miniatürizálódás, nagyfokú integrálás.(LSI Large Scale Integrated, VLSI Very Large Scale Integrated)
Egy tokban 10000..100000 áramköri elemet realizáltak, lehetové tették a számítógép egy tármoduljának vagy processzorának egy elemként történo megvalósítását.
Új típusú háttértárak jelentek meg (floppy, winchester). A személyi számítógép tömegcikké vált. Az interaktivitás fokozását speciális perifériák segítik (egér, joystick, scanner). A nyomtatók minosége elérte a nyomdai szintet.
Meghatározó jelentoséget kaptak a számítógépes elektronikus hálózatok és a grafikus operációs rendszerek. A korábbinál lényegesen hatékonyabb programozási nyelveket terveztek. Jelentosen bovült a számítógépek addigi felhasználási köre - kiadványszerkesztés, CAD, CASE rendszerek, animáció, táblázat- és adatbáziskezelok, mesterséges intelligencia, szimuláció, szakértoi rendszerek.

Ötödik generáció:
Egyéb: az igazi mesterséges intelligencia megjelenése

Moore törvénye üA törvény kimondja, hogy minden két évben kétszeresére nõ a számítástechnikai kapacitás