A programozás alapfogalmai
A memóriában lévo programot a processzor (CPU) értelmezi és végrehajtja (a program lefut). Ez a program gépi kódú, a processzor számára közvetlenül feldolgozható. A gépi kód byte-ok sorozata, és ezért az ember számára nehezen értheto. A gépi kód alacsony szintu programnyelv.
Az assembly programnyelv úgy keletkezik, hogy a gépi kódú utasításokat néhány (többnyire 3) betus rövidítéssel, úgynevezett mnemonikkal helyettesítjük. Példa: 
gépi kód ; assembly ; jelentés : 
187,7,0 ; MOV AX,7 ; az A regiszterbe 7-et tölt | 
144,9,144 ; MOV [9009],AX ; A tartalmát a 9*4096+9-ik memóriacímre másolja | 
187,8,0 ; MOV AX,8 ; az A regiszterbe 8-at tölt | 
5,9,144 ; ADD AX,9009 ; A-hoz hozzáadja a 9*4096+9-ik memóriacím tartalmát
Ez az nyelv egy kicsit megkönnyíti a gépi kódú programozást, de a CPU által elvégzendo feladatot ugyanúgy vissza kell vezetnünk a legalapvetobb tevékenységekre (összeadás, adatok mozgatása a regiszterek és a memóriacímek között, a program folytatása másik memóriacímen stb.), mint a gépi kódnál.
A magas szintu programozási nyelvek megengedik az emberközelibb utasítások használatát, így sokkal érthetobbek és könnyebben kezelhetoek a gépi kódnál. Ezek használatához már nem kell ismernünk a processzor muködését, és magára az elvégzendo feladatra összpontosíthatunk. Például PRINT 7+8 kiírja a képernyore a számítás eredményét. A magas szintu nyelven írt programszöveget forráskódnak nevezzük. A processzor viszont nem érti ezeket a nyelveket, valahogyan gondoskodni kell a forráskód fordításáról.