A karakter egy absztrakt fogalom .Bizonyos karaktereket összefogva egy karakterkészletet kapunk. Az angol nyelvterületeken az egyik legelterjedtebb az ASCII karakterkészlet. Később az eredeti ASCII karakterkészletből kezdetben egy-egy karakter lecserélésével, majd az eredeti ASCII karakterkészlet kibővítésével nyelvspecifikus karakterkészleteket alakítottak ki. Mivel sok nyelvnek nagyon hasonló karakterkészlete volt, érdemesnek tűnt néhány nyelv karakterkészletét összevonva egy kibővített karakterkészletet létrehozni. Így jöttek létre például a szabványos Latin karakterkészletek.
Minden karakterhez hozzárendelhető egy szám, amely a számítógépek memóriájában tárolható. A szöveges adatok byte-sorozatként továbbítódnak a neten, és a lemezeken is byte-sorozatként vannak tárolva. A kialakult karakterkódolással kapcsolatos szabványok meghatározzák mely karakterekkel foglalkoznak, ezeket pontos névvel látják el, egy-egy számot rendelnek azokhoz, és megadják a karakterek byte-sorozattá való leképezését is. 

Számítógép és a külvilág, vagy egy másik számítógép közötti kapcsolat megvalósítása során az információk átvitele kódolva történik. A bitcsoportoknak — amelyek elvileg tetszoleges számú bitbol állhatnak — jelentést tulajdonítunk (kódolást végzünk). Az információátvitele során ezeket a bitcsoportokat továbbítjuk és a vevo oldalon a jelentésének megfeleloen értelmezzük (dekódoljuk).
Természetesen a bitcsoportokban lévo bitek száma, és a bitcsoportokhoz rendelt jelentés számtalan féle lehet, azonban a karakterek ábrázolásánál — a számítástechnika és informatika fejlodése során — csaknem kizárólag az ASCII kódrendszer vált egyeduralkodóvá.
